Suntem la periferia orașului, în fața Băncii Milwaukee...
... unde deși acum câteva minute a avut loc un scurt schimb de focuri...
... forțele poliției și echipele SWAT își mențin pozițiile...
... după trei ore de când a început această situație.
Autoritățile estimează că sunt aproximativ zece ostatici în interiorul băncii.
Nu știm nimic legat de identitatea suspecților sau...
- Cineva iese... păstrați-vă pozițiile ! - Se întâmplă ceva.
Cred că deschid ușa. Roger, filmezi asta ?
Iese un ostatic. Așteptați. Nu trageți.
Nu trageți. Vă rog să nu trageți.
Nici să nu te gândești. Treci înapoi.
Vă rog să nu trageți.
Cum este să lucrezi la FBI ?
Este periculos.
Și secretele care trebuiesc păstrate. Dumnezeule, secretele.
Dar de cele mai multe ori înseamnă singurătate.
Înțeleg ce vrei să spui.
Helena era cel mai fidel client.
Făcea parte din familie, știi ? Chiar ea a spus asta.
În fiecare an la petrecerea de Crăciun spunea că suntem singura ei familie.
Deci nu au existat indicii că ar fi putut face așa ceva ?
Nu, nici acum nu îmi vine să cred.
În acea seară, Helena a venit la magazin după închidere.
A curățat toate vitrinele și seiful.
Paznicul nostru de noapte, Edgar, a prins-o în fapt.
Nu știa ce să facă. O cunoștea de atâția ani.
M-a sunat pe mine.
Atunci i-a luat pistolul ?
L-a împușcat în față.
Am auzit cum a murit...
... la telefon.
Știi cumva ce motiv a avut să facă asta ?
Ce motiv ? Nu are sens.
De ce să furi toate diamantele alea pentru ca apoi să le arunci undeva ?
Doar să le ascunzi, să mergi acasă și apoi...
S-a sinucis ?
Poliția a spus că a scăpat uscătorul de păr în cadă și s-a electrocutat.
Ei știu mai bine, nu-i așa ?
Da.
Mulțumesc, Frannie. Am aflat tot ce mă interesa.
Chiar totul ? Vreau să spun că mai știu...
Dacă vrei să îmi iei o declarație...
... cândva, în particular.
Cred că este o idee bună.
Ești o adevărată patrioată. Scrie pe ceva numărul tău de telefon.
Deci nu ai văzut cu ochii tăi înregistrarea de pe camera video de securitate.
Poliția a luat toate casetele.
Bineînțeles că le-au luat.
Asta e adresa.
- Polițiști nenorociți. - Doar își făceau datoria.
Făceau treaba noastră, doar că nu știau cum pentru că sunt incapabili.
- Spune-mi ceva despre această bancă. - Fondul Național Milwaukee.
- A fost spartă acum o lună. - La fel ca la magazinul de bijuterii ?
Da, angajat pe termen nelimitat care nu ar fi făcut niciodată așa ceva.
Tipul jefuiește banca, apoi se întoarce acasă și se presupune că se sinucide.
- Reznick era paznicul de serviciu ? - A fost bătut și lăsat inconștient...
- ... de cel care a comis jaful. - Dumnezeule.
Domnule Reznick ?
Ronald Reznick ?
Nenorocitul...
FBI, domnule Reznick.
Arătați-mi insignele.
Deja am dat o declarație la poliție.
În legătură cu declarația dumneavoastră...
... vroiam să clarificăm unele lucruri.
- Ai citit-o ? - Desigur.
- Ați venit să ascultați ceea ce cred eu ? - Pentru asta suntem aici.
În cazul ăsta, intrați.
Niciun polițist nu m-a mai sunat.
Nu după ce le-am explicat ce se întâmplă cu adevărat.
Credeau că am înnebunit.
În primul rând Juan Morales nu a jefuit niciodată Fondul Național Milwaukee.
Asta vă garantez.
Eu și Juan eram prieteni.
Obișnuia să treacă pe la mine când eram de serviciu și jucam cărți.
Deci tu l-ai lăsat să intre în bancă în seara aceea după orele de program.
Cel pe care l-am lăsat să intre în bancă...
... nu era Juan.
Vreau să spun că arăta ca el, dar nu era el.
Fiecare detaliu al său era perfect, parcă prea perfect.
Era ca și cum l-ar fi făcut un păpușar, parcă vorbeam cu o păpușă Juan.
- O "păpușă Juan" ? - Uită-te.
Nu a fost singura dată când s-a întâmplat. A fost și cazul magazinului de bijuterii.
La fel a făcut și poliția și acum voi, vreau să spun că nu vedeți ce se întâmplă.
Ambele crime au fost comise de același lucru.
Și care ar fi acela, domnule Reznick ?
Chinezii au cercetat acest lucru de mult timp. Și rușii înaintea lor.
Jumătate om, jumătate mașină.
La fel ca în Terminator, dar tipul care își poate schimba forma.
Poate să arate ca alți oameni.
- Exact ca ăla din Terminator 2. - Exact.
Nu e doar un robot. Mai mult ca un "om-robot".
Un "om-robot" ?
Ronald, ce te face să fii atât de sigur ?
Am făcut copii după toate casetele video de securitate.
Știam că odată ce poliția pune mâna pe ele nu o să mai aibă nimeni acces.
Uitați-vă aici.
Uitați-vă.
Uitați-vă la el...
Vedeți ? Aici este.
Are ochi cu laser.
Poliția spunea că e un fel de lumină reflectată.
Un fel de "sclipire a obiectivului camerei".
Nu este vorba de nicio sclipire a obiectivului camerei.
Au spus că sufăr un post-traumatism.
Și ce dacă, banca mă concediază ? Nu contează.
Omul-robot este încă în libertate.
Dacă legea nu vânează acest lucru...
... o voi face eu.
Vedeți, acest lucru omoară persoana reală și face să pară ca o sinucidere.
Apoi se transformă în acea persoană.
Stă un timp ascuns până își dă seama că drumul e liber...
... apoi trece la fapte.
Aceste jafuri sunt grupate într-o zonă. Așa că mă gândesc că...
... omul-robot își are adăpostul în mijlocul zonei.
Sub pământ... nu știu.
Poate că acolo își încarcă bateriile.
Bine.
Vreau să mă asculți cu atenție...
... pentru că îți voi spune adevărul despre acest lucru.
Nu există niciun om-robot.
Nu se întâmplă niciun lucru întunecat sau inuman acolo, este vorba doar de oameni.
Nimic altceva, înțelegi ?
- Ochii cu laser... - Doar o sclipire a obiectivului camerei.
Știu că nu vrei să crezi lucrul ăsta, dar prietenul tău a jefuit banca.
Ieșiți din casa mea !
- Acum. - Desigur.
Să luăm lucrurile pe rând.
Omule, cred că ai intrat prea bine în pielea personajului.
I-ai spus săracului om că...
Cum ai spus ? Vrei copiile la casete ?
Sunt clasificate drept probe în anchetă ? Este un lucru înfricoșător.
Ești cumva supărat pe mine ?
Spun că este înfiorător să te văd cât de bine joci rolul de șerif federal.
Puteam măcar să îi fim recunoscători pentru munca depusă.
- Om-robot ? - Exceptând partea asta.
Îmi place tipul. Nu este diferit de noi doi.
- Lumea crede că suntem nebuni. - Nu este un vânător, Dean.
Este doar o persoană care a dat peste ceva real.
Dacă s-ar duce după lucrul ăla ar putea muri.
Mai bine să știi mai puține lucruri și să rămâi în viață.
Cred că ai dreptate.
Un "cameleon".
Exact ca cel din Saint Louis. Aceeași reacție la camera video.
Ochi luminați în prezența camerei.
- Urăsc lucrurile astea. - Crezi că eu nu le urăsc ?
Cel puțin nu ți-a luat înfățișarea și nu ți-a înscenat o crimă.
Dacă se aseamănă cât de puțin cu cel din Missouri...
Atunci Ronald avea dreptate.
Le place să trăiască în subteran. De preferință în canale.
Toate locurile jefuite sunt conectate cu canalul principal.
Mai este o bancă de-a lungul aceluiași canal principal.
Deocamdată nu am avut probleme cu sistemul.
Este o mică problemă în funcționarea monitoarelor.
Vrem să fim siguri că sunt în perfectă stare de funcționare.
- Mai degrabă previi decât să-ți pară rău. - Asta e ideea.
Mai aveți nevoie de ceva ?
Vom pleca în scurt timp. Este doar o verificare de rutină.
Bine-bine.
- Îmi place de el că spune bine-bine. - Dacă el este omul nostru ?
Atunci îl vom urmări când se duce acasă și-i vom trage un glonț de argint în piept.
Bine. Ai adus cumva popcorn ?
Se pare că domnul Bine-bine...
... este bine-bine.
Poate că ne-am cam pripit.
Nici nu știm sigur că e aici.
Poate ar fi bine să ne întoarcem în canal și...
Dean, ar trebui să ne uităm la ochii persoanelor.
- Ajung imediat și acolo. - Ești sigur ?
Stai puțin.
- Bună, ciudatule. - L-am prins.
Sam.
Ce e ?
Bună, Ronald.
Acesta nu este un jaf.
Toată lumea la podea... acum.
Culcă-te... la naiba.
Mai repede... fața la podea, fața la podea.
În mijlocul camerei.
Fața la podea în mijlocul camerei. Repede... în mijlocul camerei pe podea.
Grăbiți-vă. Mai repede.
Și tu ai spus să nu luăm arme cu noi.
Nu știam că se va întâmpla asta.
Lasă-mă pe mine să vorbesc cu el. Nu cred că te place, agent Johnson.
Este doar o cale de ieșire de aici și e blocată.
Așa că nu pleacă nimeni, ați înțeles ?
Amice.
De ce nu te calmezi ? Calmează-te.
Ce naiba ?
Tu.
- La podea... acum. - Bine, vom face asta.
Nu împușca pe nimeni. Mai ales pe noi.
Știam eu... de îndată ce ați plecat, că nu sunteți de la FBI. Cine sunteți ?
Pentru cine lucrați ? Pentru oamenii în costume negre ?
- Lucrați pentru omul-robot ? - Nu lucrăm pentru el.
Tu să taci ! Nu vorbesc cu tine ! Nu te plac !
Bine.
Treci aici și percheziționează-i. Asigură-te că nu posedă arme... hai.
Ce avem aici ?
Doar nu te așteptai să vin aici "dezbrăcat".
Treci înapoi.
Nu vrei să rănești pe nimeni, dar asta o să se întâmple dacă continui să miști arma.
- De ce nu lași acești oameni să plece ? - Nu... ți-am spus deja...
... dacă nimeni nu oprește chestia aia atunci o voi face eu.
- Te credem... de aceea suntem aici. - Nu mă crezi.
Nimeni nu mă crede.
Cum m-ar putea crede ?
Vino aici.
Ce ? Nu.
Tu ești cel care are arma, deci tu decizi. Vino aici... vreau doar să-ți spun ceva.
Managerul băncii e creatura.
Ce ?
De ce crezi că suntem aici în salopetele astea ?
Monitorizam camerele video și l-am văzut pe managerul băncii... i-am văzut ochii.
- Ochii cu laser ? - Da.
Nu... nu mai avem timp. Trebuie să îl găsim înainte să-și schimbe înfățișarea.
Te porți de parcă am să te ascult. Ești un mincinos.
Am să te împușc. Stai acolo !
Ia-mă pe mine drept ostatic. Dar trebuie să ne mișcăm repede.
Cu cât stăm mai mult aici, cu atât are el mai mult timp să se transforme.
Uită-te la mine.
Te cred.
Nu ești nebun.
Cu siguranță este ceva în această bancă.
În regulă.
Tu vii cu mine.
Dar restul să treacă în seif !
Să mergem. Mișcați-vă.
Mișcați-vă.
Și tu încuie seiful.
Este în regulă. Păstrați-vă calmul.
Învârte aia. Încuie ușa.
Cine e omul acela ?
Este fratele meu.
E așa de curajos.
Verifică în spatele biroului.
Ce naiba e asta ?
Minunat.
Când își schimbă forma, scapă de vechea piele, așa că acum poate fi oricine.
E așa de ciudat.
- Pielea sa de robot este așa de umană. - Bine... să lămurim ceva.
Nu este un om-robot.
- Este un "cameleon". - Un "cameleon" ?
Da... este uman, mai mult sau mai puțin.
Are porniri umane. În acest caz e vorba de bani.
Dar își generează propria piele și o modifică pentru a lua trăsăturile cuiva.
- Un bărbat înalt sau scund... - Deci îi ucide și le ia locul ?
- Dacă îi ucide sau nu, nu prea contează. - Ce faci ?
Frumos.
Îți amintești de poveștile cu vârcolaci ? Multe din ele vin de la tipii ăștia.
Argintul e singurul lucru care am văzut că-i rănește.
Să mergem, Ronald.
- Haideți... mișcați-vă. - Treceți acolo.
Bine, haideți. Grăbiți-vă.
- În ce situație ne aflăm ? - O altă zi în paradis.
- Încă nu a ieșit nimeni ? - Tipul ăsta s-a încuiat înăuntru.
Ăsta a fost primul lucru pe care l-a făcut.
În regulă. Întrerupeți energia electrică.
- Ești nebun ? - Tocmai asta e.
Nu sunt nebun.
Eram așa de speriat că îmi pierd mințile, dar asta e ceva real.
Vreau să spun că aveam dreptate. În afară de chestia cu omul-robot.
Nu ai pentru ce.
La naiba. Nu... nu... nu...
Ce e ? Ce s-a întâmplat ?
Au tăiat alimentarea cu energie. Este modul lor de a ne saluta.
- Cine ? - Polițiștii.
Polițiștii ?
Nu ai fost deloc precaut, Ron.
Nici măcar nu l-ai legat pe gardian. Probabil că el a chemat poliția.
- Nu m-am gândit că... - Stai așa... să ne gândim puțin.
Probabil că ne-au înconjurat.
Au tăiat alimentarea la camere, așa că nu putem ști cine e "cameleonul" acum.
Situația nu e prea roz, Ron.
Ai auzit asta ?
Fratele tău a fost întotdeauna așa de...
... curajos ?
Vreau să spun... când stătea în fața acelei arme.
Și felul în care a intrat pe sub pielea acelui psihopat nebun...
... spunându-i ceea ce dorea el să audă ?
- Este ca un erou adevărat. - Da.
Așa e.
- Ne-ai salvat... ne-ai salvat. - De fapt am mai găsit pe cineva.
Haideți... să mergem. Să mergem.
- Ce faci ? - Sam ?
Eu și Ronald trebuie să vorbim cu tine.
A năpârlit din nou.
Nu știm cum. Poate să fie în camere, în seif.
Minunat.
- Dean, știi că ești căutat de poliție. - Da.
Chiar dacă îl găsim pe nenorocit, cum naiba scăpăm de aici ?
Câte o problemă pe rând.
Eu mă duc în recunoaștere să văd dacă găsesc oameni rătăciți.
De îndată ce o să-i strângem pe toți, vom juca un joc numit "Găsește Ciudățenia".
Ia asta. Am găsit unul și pentru tine.
Stai aici și asigură-te că Ronald nu rănește pe nimeni.
- Ajută-l să controleze situația. - Să-l ajut să controleze situația ?
Ești nebun ?
- Știu că nu am dorit să se întâmple așa. - Ești modest !
Dacă lăsăm acum poliția să intre și Ronald este arestat, ne arestează și pe noi.
"Cameleonul" va scăpa.
Și probabil nu vom mai da de el niciodată, bine ?
Ron.
Nu sta în lumină.
- Vorbești serios ? - Jocul lui Ron nu e un plan strălucit.
De fapt a fost un plan nebunesc. Dar deocamdată e singurul pe care îl avem.
Bună, Ronald.
Voi lăsa ușa deschisă să intre puțin aer curat.
Nimeni să nu părăsească seiful.
Nu înțeleg. De ce îl ajuți ?
Nu m-ai crede dacă ți-aș spune.
- Alo ? - Cred că trebuie să ies de aici.
- Îmi pare rău d-le dar trebuie să rămâneți. - Cum ?
- Ce vrei să spui, ce cereri ? - Ron.
- Ron, închide telefonul. - Nu sunt un jefuitor de bănci.
- Trebuie neapărat să ies de aici. - Domnule, nu puteți pleca.
Cred că sunt unul care luptă împotriva criminalității.
- Henry, respiră. - Ronald !
Domnule !
- Uite cum... - Nu, acționez singur.
Ronald ?
- E mai bine ca poliția să nu știe nimic. - Omul ăsta face un atac de cord.
Minunat. Poate fi omul nostru, poate fi o farsă.
- O să îl lași să moară ? - Nimeni nu moare aici.
Stai la ușă.
Îmi poți spune câți ostatici sunt ?
Ascultă, unul din ostatici are probleme cardiace... trebuie să trimiteți un medic.
- Rămâneți calm domnule, o să vă scoatem... - Trimiteți un medic, bine ?
Nu încercați altceva, vă rog.
Un medic ? Omul ăsta nu mai poate aștepta.
Sincer îmi pare rău, bine ? Dar nu iese nimeni.
Moare chiar în fața ta.
Ajutați-mă.
Hai, omule. Trebuie să descui ușa.
Trebuie să îl scoatem de aici.
Amândoi rămâneți unde sunteți.
Știi ceva, Ronald...
... are dreptate. Trebuie să îl scoatem de aici pe omul ăsta.
Vă ajut eu.
Îl scot eu. Mă descurc.
- Mulțumesc. - Mulțumesc.
- Ai grijă unde calci. - Mulțumesc...
Mulțumesc.
Pot vorbi cu tine puțin ?
Tu ții arma, omule.
Cum vrei.
Ești în regulă ?
Stai, vino înapoi.
La pământ, Ron !
Către toate unitățile, avem de a face cu 5-12 ostatici...
... în Banca Milwaukee.
Da, haideți. Mișcați.
Aici.
Ai grijă de paznic. Eu mă duc după "cameleon".
Îmi pare rău, Ron.
Chiar ai făcut o treabă bună în depistarea acestui "cameleon".
- Te rog, nu ne face rău. - Nu ar trebui să fiți aici.
Sunteți în pericol. Întorceți-vă imediat în seif.
Ostaticii din Bancă...
Asta se va termina curând.
Rămâneți pe recepție pentru mai multe...
- Totul va fi bine. - Nu trageți. Nu trageți... vă rog.
Nu... Retrăgeți-vă.
Nici să nu vă gândiți...
Nu trageți... vă rog.
La naiba.
Intrăm... intrăm.
Am spus să vă retrageți... acum !
Se pare că unul dintre ostatici a preluat conducerea.
Cum ?
Bine. Du-te... du-te...
Culcat.
Suntem terminați.
- Da ? -A năpârlit.
- Cum ? - Nenorocitul se schimbă repede.
Mai repede decât cel din St. Louis.
Dumnezeule, parcă jucăm alba-neagra. Iarăși poate fi oricine din bancă.
- Majoritatea angajaților sunt în seif. - Verifică orice loc din bancă.
Eu mă duc să îi strâng pe toți.
- La naiba. - Ce s-a întâmplat ?
Au venit federalii.
La naiba.
- Locotenent Robards. - Da.
Agent Special Henriksen.
Lasă-mă să ghicesc. Tu ești șeful acum și îți dorești cooperarea mea deplină.
Nu mă interesează ce faci. Poți să îți iei o gogoașă sau să i-o tragi nevestei.
Ceea ce am nevoie este echipa SWAT.
Ascultă-mă, domnule agent. Ceva nu este în regulă cu lucrul ăsta.
Este vorba de...
- Nu este un jaf obișnuit. - Asta pentru că nu e vorba de un jaf.
Nu ai nicio idee despre ce se întâmplă, nu-i așa ?
Este un monstru în acea bancă, Robards.
Și eu care credeam că ești unul dintre băieții buni.
- Cum te numești ? - De ce ți-ar păsa ?
Numele meu este Dean.
Eu sunt Sherri.
Bună, Sherri.
Totul va fi în regulă. O să se termine în curând, bine ?
- Da. - Sunt Agentul Special Henriksen.
Ascultă. Nu am chef de negocieri acum.
Nici eu. Treaba mea este să te capturez.
- Mort sau viu... nu contează. - Nu crezi că gândești cam dur ?
Tu nu ești un suspect obișnuit, nu-i așa Dean ?
Vreau să vă văd pe tine și pe Sam aici, neînarmați.
Sau intrăm peste voi. Da, știu și despre Sam... Bonnie și Clyde.
Ai dreptate, partea asta e adevărată. Dar de unde știai că suntem aici ?
Du-te și te... De acolo știu.
Asta e treaba mea, Dean. Te caut de săptămâni.
Știu despre crima din St. Louis și despre dispariția din Baltimore.
Știu despre profanările mormintelor, despre furturi și despre tatăl tău.
- Nu știi nimic despre tatăl meu. - Fost soldat în marină, v-a crescut...
... pe drumuri, în moteluri, în cabane. Tipul soldatului supraviețuitor.
Doar că nu-mi pot da seama cât de nebun a fost.
Un tip dominator, ca Timmy McVeigh.
Nu ai niciun drept să vorbești în felul ăsta despre tatăl meu.
- A fost un erou. - În mod sigur a fost un erou.
Ai o oră la dispoziție să iei o decizie sau intrăm peste voi cu toate dispozitivele.
Adună oamenii. În cinci minute intrăm.
Cum ? Au eliberat doar un ostatic până acum.
- Din câte știm nu au rănit pe nimeni. - Tu nu îi cunoști pe Winchesteri.
- Sunt periculoși, deștepți, bine pregătiți. - Nu putem risca viețile acelor oameni.
- Crede-mă, Dean prezintă un risc mai mare. - Asta e nebunie.
Nebunul e în bancă, iar eu tocmai i-am închis telefonul în nas.
La naiba.
- Bună. - Bună.
Avem o problemă afară.
Avem una și aici.
Sherri ? Te vom lăsa să pleci.
Ce ?
- De ce eu ? - Ca semn de recunoștință pentru federali.
Cred că prefer să rămân aici alături de ceilalți.
Cred că sunt nevoit să insist.
Credeam că mă veți lăsa să plec.
Acum joci teatru sau tot timpul te porți așa ?
Este ultima dată când te transformi.
Nu... Dumnezeule.
Dean, așteaptă.
Care e avantajul la planul acesta ?
Dacă ar leșina acum în mod sigur nu ar rămâne în viață.
Dumnezeule... Dumnezeule...
Scoate-o de aici... acum !
Nu trageți.
Sunt angajată aici. Sunt angajată aici.
Vă rog, scoteți-mă de aici.
Mâinile sus !
Scârbos.
- Liber. - Liber... mișcați-vă.
Liber... mișcați-vă.
Bărbat afro-american... mort.
Îți spun, omule...
Abia am scos-o din bancă.
Cred că are o soră geamănă.
Liber.
Domnule, echipa mea nu i-a găsit. Au plecat.
Anunță-ți echipa să caute peste tot.
- Conducte, tavane... peste tot. - Nu cred că este necesar.
De ce nu ?
Avem probleme așa de mari...
Traducerea și adaptarea: iDVD Team Supervizarea: nightmare1
SFÂRȘIT